- Vill ni beställa förrätt? - Mitt sällskap kommer strax.
- Säg till om ni vill ha något annat. - Tack.
Var är du? Sitter du fast i trafiken?
Jag är ledsen, Albert, men jag kommer inte.
Jag har tagit in en flaska Merlot. Du sa att det är ditt favoritvin...
Du är rar och hemsidan säger att vi är perfekta för varann-
- men jag tror inte att vi passar ihop.
Jag tyckte vi hade trevligt när vi drack kaffe.
Jag vill inte prata om det. Och skriv inget på min sida.
Dumma slyna. Dumma slyna.
Dumma slyna!
- Hej. - Titta här.
- Jag kom in! - Du har bäst betyg av alla.
Har du fått något svar?
- Vad sa de? - Jag har inte öppnat det än.
- Varför inte då? - Hon törs inte.
Jag hoppades att du ville göra det.
- Vad står det? - "Kära miss Sophie Green."
"Tack för er ansökan till Whittendale College."
"Tyvärr måste vi meddela er..."
Att du ska gå fyra år på världens bästa college och bo med mig!
- Nu går vi äter. Du bjuder. - Ska jag bjuda?
- Jag fick ett SMS. - Var försiktig.
- Det är rekryteraren från USC. - Jag kan läsa det.
SMS: A inte när du kör, Ryan.
- De vill prata om ett stipendium. - Jag gillar inte när du gör så där.
Är smärtan skarp som en kniv eller slö som nåt som trycker?
Något trycker på min vänstra sida.
Det sticker.
- Jag arbetar. - Ni behövs på akuten.
Hej, Sophie. Jag heter dr Beck. Jag ska titta på din bröstkorg.
- Har du svårt att andas? - Det syns förändringar på EKG: Et.
Ta hjärtprover, EKG varje halvtimme samt troponiner, Hb och elektrolyter.
Jag vill ha koagulationsprover samt gör en lungröntgen.
Jag vet att du har svårt att prata så svara genom att röra på huvudet.
Förlorade du medvetandet efter olyckan?
Mer än en gång?
Har du haft hjärtbesvär tidigare?
En sista fråga, och det här är viktigt...
Tycker du om sushi? Jag också.
När du är återställd, ska du och jag äta sushi.
Det är ingen fara.
Hon har brutna revben, en fraktur i underarmen och en whiplashskada.
Hon har svårt att andas och ska helst inte prata.
- Hur är det med Ryan? - Andas försiktigt.
- Han klarar sig. - Hade ni druckit?
Han SMS: Ade, va?
- Jag visste det! - Det var en olycka.
Första gången var en olycka. Nu dödade han nästan min dotter.
- Inte nu. - Ni måste vara Sophies föräldrar.
- Dr Beck, kardiolog. - Jim Green.
- Min fru Adrienne... - Trevligt att träffas.
- Får jag prata med er? - Vi är strax tillbaka, raring.
Hon har brutit några revben.
CT: N visar att ett av revbenen skär in i hjärtats vänstra kammare.
Vi måste operera nu, annars dör hon.
- Lugn, raring. - Vänta lite. Kom hit.
- Jag är rädd. - Pappa och jag är här.
Jag pratade med sköterskan, doktorn vet vad han gör.
Se till Ryan.
- Nu måste vi gå. - Det går bra, raring.
Det kommer att gå bra.
- Se på mig. Det går bra. - Okej.
Pappa och jag är på väg. Vi älskar dig.
- Jag älskar er. - Gör som läkarna säger.
- Vi ses om några timmar. - Vi åker till flygplatsen nu.
- Var det dina föräldrar? - Ja. De flyger hit från Seattle.
- Hur mår Sophie? - Hon åkte precis in på operation.
De ska operera hennes hjärta.
Jag är så ledsen, mr Green...
Ge mig den där.
Hjärtsäcken är försluten.
Allt ser bra ut.
- Snyggt. Har ni gjort det här förut? - Bara några hundra gånger.
Bra jobbat, allesammans.
- Något är fel. - Pulsen ökar, trycket sjunker.
- Har vi en ruptur? - Nej.
- Det är bara en artärspasm. - Puls 160 och ökande.
- Blodtrycket sjunker. - Det går över. Vänta.
- Vi borde... - Jag sa vänta.
- Hon kommer att klara sig. - Tack!
- När kan vi se henne? - Hon flyttas till ett eget rum.
Det borde inte dröja länge. Ursäkta mig.
De kallar på mig.
Säg till föräldrarna att de kan komma in.
- När vaknar hon? - Det kan dröja ett tag.
Hon var djupt nedsövd. I morgon är hon som vanligt.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Om Sophie var vaken nu skulle hon ge er en rejäl kyss.
Så jag tänker kyssa er i hennes ställe.
Tack så mycket.
Det är ingen fara.
- Hej, gumman. - Hej, pappa.
Hur mår du?
Som om en lastbil kört över mina tuttar.
Jag ska kolla ditt blodtryck och du får ligga kvar i sängen i dag.
Du skrämde livet ur alla i dag.
- Var är Ryan? - Hans föräldrar hämtade honom.
Han har brutit benet, men kommer att klara sig.
Jag vill ringa honom. Var är min mobil?
Han kommer inte att svara.
Jag slängde hans mobil. Han har tur att jag inte stämmer honom.
Folk dör för att idioter som din kille inte stannar när de SMS: Är.
Jag är urless på det.
- Var Ryan här när jag sov? - Nej.
Är du säker? Jag kunde ha svurit på att han kysste mig.
- Du måste ha drömt. - Det är så gulligt!
- Är klockan redan halv åtta? - Måste du gå?
Nej, men jag har haft så roligt att tiden bara flög iväg.
Jag är glad att du svarade på mitt inlägg.
Det är jag också.
Om det funkar mellan oss, så har jag...
Jag ska visa dig.
Jag har ett hus i Cabo San Lucas. Sovrummet vetter mot Stilla havet.
- Jag vill att du följer med. - Det måste ha varit dyrt.
Jag har jobbat hela livet och lever ensam...
- Jag har råd. - Jag har aldrig varit i Mexiko.
- Jag har varit i Japan. - Barbara...
Jag gick in på dejtingsidan för att träffa någon spännande...
Nån som du, och få skämma bort henne.
- Sånt hör man inte varje dag! - Du kan sluta jobba.
Säger du det som jag tror?
Jag vet vad jag vill ha och jag vet när jag träffat nån som jag gillar.
- Men vi har precis träffats. - Och jag är redo.
Jag kunde pensionera mig nu, men...
Jag vill dela mitt liv med någon.
Jag gillar mitt arbete som lärare.
Det skulle du inte ha tid med, inte med barnen.
Det är mycket att begära på första träffen.
Men det finns jättebra internationella skolor i Baja.
- En bra plats för barn att växa upp. - Jag måste gå.
- Är det nåt jag sagt? - Menar du allvar?!
Var snäll och gå inte.
Snälla...
Innan du går, gör mig en tjänst.
Säg vad jag gör för fel, för jag gör tydligen något väldigt fel.
Vi träffades för fyra timmar sen, vi drack kaffe och umgicks.
Nu vill du att jag föder dina barn och flyttar utomlands?
Du är läkare, men jag tror att du skulle behöva träffa en terapeut.
Du har rätt. Tack.
Tack för din upplysta analys, din feta skata!
Vet du vad?
Jag hamnar på hispan, men du hamnar i helvetet!
Jag erbjuder dig en framtid. Ett paradis!
Och du förkastar det!
- Vem tror du att du är? - Försvinn.
Visst! Kvinnor i din ålder tror de vet allt.
- Rör mig, så kallar jag på polis! - Jag behöver inte röra dig.
Det finns en flicka på mitt jobb.
Hon är ung och vacker. Hon behöver mig!
Jag tar hand om henne. Jag räddade hennes liv!
Hon uppskattar vad jag gjort för henne!
Hon lyssnar på mig! Stick, du bara!
Jag bryr mig inte! Lycka till med att hitta en pojkvän!
Jag tar bort dig som min vän!
- Varför ringer inte Ryan? - Han har haft det tufft.
Du träffar honom snart nog.
- Det är för vad pappa gjorde. - Skulle pappa inte bry sig?
Jag går och äter nu. Jag är strax tillbaka.
- Vill du ha nåt? - Nej tack.
- Hej, Sophie. - Hej, dr Beck.
- Hur mår du i dag? - Bättre.
Jag har fortfarande ont, men det är ändå bättre.
Jag ska byta ditt bandage.
Syster Taylor bytte det i morse.
Jag har en ny salva som motverkar ärrbildning.
Så dra upp pyjamasen för mig.
De senaste CT-bilderna visar att hjärtat läker bra.
- Jag trodde du skulle bli glad. - Förlåt.
Jag har inte hört nåt från min pojkvän.
Jag är orolig för honom.
Ibland kan pojkar i hans ålder...
De vet inte vad de ska säga.
- Förstår du? - Ja.
- Kommer det att göra ont? - Lite grann.
- Hur känns det där? - Det gör inte ont alls.
Syster Taylor sa att jag var nära att dö under operationen.
Syster Taylor pratar för mycket.
Hon sa också att ni är den bäste hjärtkirurg hon jobbat med.
- Jag kommer att få ett ärr, va? - Man kommer knappt att se det.
- Jag kommer att se hemsk ut. - Du är vacker.
Om din pojkvän inte pallar ett litet ärr vid hjärtat, byt pojkvän.
Tack för att ni räddade mitt liv.
- Är allt som det ska? - Ja. CT-bilderna ser bra ut.
Hon kan åka hem i dag. Nu ska jag lämna er ensamma.
- Hej då, dr Beck. - Hej då.
- Vad gjorde han? - Nu?
- Han bytte bandaget? - Var det en kvinnlig sköterska här?
- Nej. Ska det vara det? - Ja.
Det är ingenting.
Ingen mer sjukhusmat till dig!
Jag måste träffa Sophie om en vecka för att ta EKG.
Var stolta över henne. Om några veckor är hon normal igen.
Bättre än normal med mitt nya hjärta! Jag ska leva för evigt.
- Tack, doktorn. - Naturligtvis.
Jag älskar er, dr Beck.
Hej då.
- Hej då, syster Taylor. - Ta hand om dig nu.
EKG nästa vecka? Är inte det lite tidigt?
Nej, ordna det.
Ni är den bäste hjärtkirurg hon jobbat med.
Tack för att ni räddade mitt liv.
Jag älskar er, dr Beck.
Låt mig vara.
Stör mig inte, mamma.
Hej.
Jag mejlade dig och ringde dina föräldrars hemnummer.
- Varför svarade du inte? - Vad skulle jag säga? "Jag är ledsen?"
Klart att jag är.
Se hur du ser ut.
- Det var en olycka. - Det tycker inte din pappa.
Och han har rätt. Jag kunde ha dödat dig.
- Du måste hata mig. - Nej.
- Hur är det möjligt? - Jag hatar dig inte. Okej?
Du måste alltid skylla på nån.
Det är så typiskt killar. Vi kommer att ta oss igenom det här.
Du och jag. Okej?
- Hur är det med ditt ben? - Mitt ben?!
Det är perfekt, men jag kan aldrig springa för fullt igen.
Jag är ledsen. Det visste jag inte.
Kan du gå nu, är du snäll?
Man tror att man känner folk.
Vi har varit ihop i tre år och det var som att prata med en främling.
Se det ur hans perspektiv.
Fotbollen var hans liv, och nu finns den inte kvar.
Ge honom lite tid.
Och jag har aldrig träffat nån man som kan prata om sina känslor.
- Sophie? - Förlåt mig.
Jag vet att det är sent, men jag måste få prata med er.
- Jag borde ha ringt först. - Det gör inget. Stig in.
- Ni har ett jättefint hus. - Tack.
Jag har varit så förvirrad de senaste veckorna.
Det är helt normalt. Du har gått igenom mycket.
Jag vet att det låter tokigt, men jag kan inte sluta tänka på er.
- Jag känner likadant. - Gör ni det?
Vi är ämnade för varandra.
Mina föräldrar tror att jag sover. Jag smög ut.
Jag ska inte skvallra.
Om hjärtklappningen återkommer, hör av dig.
Sophie är klar. Hon väntar i rum tre.
Jag har med mig något till dig.
Herregud! Den är jättefin.
Jag skrev ett brev också, men läs det inte nu.
- Varför får jag inte läsa det nu? - För att... Du vet.
- Snälla, läs det inte. - Okej.
Jag väntar tills jag kommer hem i kväll.
- Vilket college ska du gå på? - Whittendale.
- Vad ska du läsa? - Fysiologi.
- Så du vill bli läkare? - Jag tror det.
Om du undrar hur det är att vara omgiven av sjuka, fråga mig.
Jag kan berätta allt du inte vill veta.
Det låter toppen.
Vi ses vid nästa återbesök.
Han är så häftig.
- Vad är det? - Jag vet inte. Det är bara det...
Ibland känns det som om han stöter på dig.
- Han är äldre än pappa. - Du är så naiv.
Nästa gång du ska träffa honom, klä dig inte så här.
För att folk tänder på brutna armar? Och du kallar mig naiv!
Kära dr Beck. Jag visste inte hur värdefullt och skört livet kan vara.
Ni har gett mig världens bästa gåva. Tack vare er är jag vid liv.
Ursäkta ordvitsen, men mitt hjärta tillhör er.
Kära hälsningar Sophie.
Sophie.
Hej då! Herregud, vad hungrig jag är!
Jag med.
Gav lärarna dig en massa läxor eller lät de dig slippa?
- Jag slipper. - Din lögnare!
Aldrig att de lät dig slippa!
Om du visste hur mycket läxor jag har.
Är inte det där din läkare?
Doktor Beck! Här borta!
Hej, Sophie. Och du heter Kaitlyn, eller hur?
- Bor ni i närheten? - Nej, men vi älskar morotstårtan här.
Skönt med riktig mat.
Jag bor på sjukhusrestaurangen och de försöker döda mig.
- Får jag göra er sällskap? - Varsågod.
Vi får in så många olyckor orsakade av SMS att vi tappat räkningen.
Jag ska köpa morotstårta. Vill ni ha?
Skojar du? Ja! Vänta... Ta den här.
Jisses!
Jag är strax tillbaka.
Tack än en gång för nallen och brevet.
Ingen orsak.
Det betydde mycket för mig.
Ska du och Kaitlyn gå ut och äta sen?
Hon börjar jobba tidigt, så vi går nog hem.
Om du är ledig så vill jag gärna bjuda dig på bio.
Bara du, inte Kaitlyn.
Jag kan inte.
Jag har läxor att göra. Men tack ändå.
Inga problem.
Tack, dr Beck. Här är er växel.
Behåll den. Och du kan ta min tårta.
Jag går på en tidig föreställning. Det var trevligt att träffas.
- Det där var konstigt. - Ja, verkligen.
Jag är läkare! Jag är läkare!
Jag är läkare!
- Ni överreagerar. - Han såg på mig som om han var kär.
- Du hade rätt, mamma. - Vi får byta läkare.
Vet ni vem han är? Han leder presi- dentens grupp om hjärtsjukdomar.
Han revolutionerade hjärtkirurgin.
Sophie behöver en kardiolog resten av livet.
Ska vi hitta en bättre läkare får vi flyga till New York.
Jag älskar dig över allt annat-
- och jag vill att den bästa läkaren tar hand om min lilla flicka.
Så nästa gång han stöter på henne, vad ska hon göra då?
Sophie är ung och vacker.
Pojkar är pojkar och ibland går de för långt.
Det är hemskt, men det är nåt hon får vänja sig vid.
Visst, men varför ska kvinnor tolerera det och männen gå fria?
- "De kan inte hjälpa det". - Det sa jag inte.
Det är precis det du säger! Jo, det gör du!
- Okej. Jag ska prata med honom. - Tack.
Sophie sa att du bjöd henne på bio?
Vad?! Ja, just det.
Jag sa att jag skulle se den nya tyska filmen och att den var bra.
- Det sa hon inte till mig. - Jim, jag är läkare.
Jag får inte umgås med patienterna. Du förlorar jag min legitimation.
- Det hon gör nu är väldigt vanligt. - Hur så?
Det är naturligt för patienter att dyrka sina läkare.
Vi räddar deras liv och de hittar på fantasiscenarier om oss.
Nej, nej... Sophie gör inte sånt.
Jim... Låt mig visa dig en sak.
Hon gav mig den här.
Den betyder ingenting.
Men hon gav mig även det här.
Du anar inte hur ofta jag och mina kollegor ser sånt här.
Ord står mot ord, men jag hoppas att du tror mig.
- Adrienne vill byta kardiolog. - Det är ingen bra idé.
Om hennes hjärta växer, måste jag operera på nytt.
Jag är den bäste kirurg som pengar kan köpa. Ni behöver mig.
Så hon fantiserar?
- Det är vanligt bland patienter. - Jag köper det inte.
- Och hon kan behöva opereras igen. - Varför då?
Risken är liten, men om det blir så vill vi inte ha en ny kardiolog-
- utan nån som förstår vad som händer med hennes hjärta.
Okej, men om han gör nåt olämpligt...
...så byter vi. Det lovar jag.
Okej.
Whittendale har öppet hus den femte.
Är föräldrar inbjudna?
- Jag ville gå dit själv. - Verkligen?
Nej, jag vill att du följer med.
Vad händer med Ryan?
Vad bra att du kom. Du tar hand om mig så jag känner mig trygg.
De är hemma!
- Vem är det så här sent? - Jag vet inte.
Hej.
Får jag prata med dig?
Tänker du vara snäll den här gången?
Mitt rum är så stökigt.
- Du ser ut att må bra. - Tack. Du också.
- Vill du sitta ned? - Ja.
Medan du opererades höll de på med mitt ben.
I fem timmar frågade jag sköterskorna att kolla hur det var med dig.
Jag trodde att du skulle dö.
Jag pratar inte med Gud så ofta-
- men just då hade jag en del att säga till mannen där uppe.
- Vad sa hon? - Jag sa till henne...
...att jag offrade allt om du skulle klara dig.
- Jag har betett mig dumt på sistone. - Ja, det har du.
Nu tänker jag vara ännu dummare.
Den var min farmors.
- Vad betyder det här? - Allt vad du vill.
Säger jag ja, tror du att ditt liv är utstakat och säger jag nej...
- Du måste hitta din inre styrka... - Glöm det, Oprah.
Jag älskar dig och vill vara med dig.
Får jag säga det utan att du får spel?
- Ja. - Då så...
- Min arm! - Förlåt.
- Det gör inget.
- Mamma! Titta vad Ryan gav mig. - Jag trodde inte du ville ha den.
Kan du kolla när Ryan Chambers har nästa möte med dr Zamora?
- Visst. - Tack.
- Hur har du haft det? - Bra. Kan du hjälpa mig med fickan?
Jag har haft patienter att ta hand om.
- Hon kommer strax. - Tack ska du ha.
- Hej, Ryan. Minns du mig? - Ja.
Du bjöd min flickvän på bio.
Nu är jag här för att titta på ditt ben.
- Hur är det med benet? - Dr Beck? Hej.
- Behöver ni nåt? - Jag ska bara hälsa på honom.
Jag jobbade på kvällen för olyckan och tänkte titta till honom.
- Hur är det med benet? - Bättre.
- Då kollar vi knäet. - Där tar det stopp.
Försök en bit till.
- Vad är det? - Läs det här.
JAG DEJTAR FRANKENSTEINS BRUD.
Ursäkta mig. Lämnade jag min...?
- Där är den! - Lägg is på knäet efter övningarna.
Krya på dig.
"Frankensteins brud"? Eddie visade mig ditt SMS.
Nån i skolan hackar min mobil. Jag tror det var Kevin Matthews.
- Han hatar mig. - Äcklar jag dig? Jag gör det, va?
- Nej. - Titta på mig. Titta på det.
Jag visste det. Om du visste hur du såg ut nu.
- Jag mår dåligt för det var mitt fel. - Du tycker att jag är ful.
- Vet du att du låter knäpp? - Låter jag knäpp?
Vi kanske ska ta en paus.
Jag vill inte att du är ihop med mig för att du tycker synd om mig.
Jag skickade inte det där SMS: Et.
Kom hit.
- Vad är det här? Tröstsex? - Herregud...!
- Hej. - Jag vill att du gör mig en tjänst.
Kaitlyn tvingade mig att visa Sophie SMS: Et.
Jag är inte arg på dig. Jag vill bara veta exakt när du fick det.
Visst.
- Ryan. - Dr Beck.
Vad gör du här?
- Hur hittade du min adress? - På internet. Det var lätt.
Försöker du få Sophie att hata mig? Du skickade SMS: Et-
-när jag träffade dr Zamora.
Grattis! Det funkade. Hon gjorde slut med mig.
Jag är ledsen, men jag vet inte vad du pratar om.
Varför gjorde du det? Är du kär i henne?
- Eller vill du bara sätta på henne? - Jisses, Ryan.
Har du tänkt på att hon gjorde slut med dig...
...för att du nästan dödade henne?
Lägg av!
Sluta nu, innan du råkar illa ut.
Gjorde du dig illa?
Hur känns det här?
- Du borde låta nån titta på det. - Din jävel!
Det här kallas för väpnat överfall. Och på min tomt.
- Vill du att jag ringer polisen? - Nej, jag ber, dr Beck.
- Jag är ledsen. - Jag skickade inget SMS.
- Kan ni hjälpa mig upp? - Knappast!
- Ni kan inte lämna mig här. - Jo. Jag är inte i tjänst.
Dr Beck!
Vad sjutton...?
"Han torterade mig och är kär i dig." Vad snackar han om?
Hej, Sophie. Får jag prata med dig?
- Vad gör du här? Följer du efter mig? - Nej, jag såg dig gå in här.
- Har du tid en stund? - Nej, faktiskt inte.
- Ryan sa att du torterade honom. - Han är arg på mig av nån anledning.
Han kom hem till mig och försökte döda mig med sin käpp.
Han föll och när jag undersökte honom gjorde det ont.
Din ex-pojkvän har det jobbigt, så jag ska inte kontakta polisen.
Men om han gör om det, måste jag det.
Jag vet att jag gjorde dig olustig och det vill jag be om ursäkt för.
Hur visste du att jag gillar såna här dockor?
Det visste jag inte.
- Jag är ganska intuitiv om sånt. - Jag kan inte ta emot den.
Vi kommer för sent om vi inte går nu.
Ingen bryr sig! Ingen bryr sig!
Sa du till dr Beck att Sophie samlar på dockor?
Han kan bara veta det om han kikat in genom mitt sovrumsfönster.
Om du visste hur han tittar på mig.
Som om han går i mellanstadiet och vill ligga med mig.
Ska jag anmäla honom till läkarförbundet?
- Och skaffa besöksförbud. - Och sabba hans karriär?
Ska vi vänta tills han våldtar henne?
Jag vill inte ha honom som läkare. Jag vägrar låta honom ta på mig.
Jag ska prata med honom i morgon.
Nej! Det är slutpratat. Vi skaffar en ny läkare.
- Jag ska hämta Sophies CT-bilder. - Dr Beck vill prata med dig först.
- Sätt er så länge. - Jag vill bara ha bilderna, tack.
Hej, Adrienne.
Kom in på mitt kontor så vi kan prata.
- Det finns inget att prata om. - Kan jag få den där?
Hej, Sophie.
Du inser inte hur allvarligt hennes tillstånd är.
- Jag förstår alldeles utmärkt. - Är Jim med på det här?
Jag vill inte att du är hennes läkare, att du ger henne presenter-
- eller springer på henne i köpcentret.
Tack för att du opererade hennes hjärta, men lämna henne i fred nu.
Satans jävlar!
Okej. Adrienne Green.
Så där, ja.
"Premenopausal."
"Allergisk mot penicillin."
Perfekt.
Jag är ledsen.
Mamma tvingade mig att följa med till sjukhuset.
Be inte om ursäkt. Jag vet hur mammor är.
Jag längtar efter att få slippa henne.
Oroa dig inte. Snart är du fri.
Du är förresten väldigt vacker i kväll.
Mamma?
Är du på toa?
Herregud!
Vad har hänt, mamma?
Det går bra. Jag är här.
Jag behöver en ambulans. Min mamma andas knappt.
Har hon fått i sig nåt gift? En ambulans är på väg.
- När kommer den? - Om 10-15 minuter.
Då kör jag henne till sjukhuset själv.
Gissa vem som är på akuten? Sophie Green och hennes mamma.
Vad är det med mrs Green?
Hon fick en allergisk reaktion och anafylaktisk chock.
- Hjärnskador? - Nej, hon tycks ha klarat sig.
Om inte dottern hittat henne hade det gått väldigt annorlunda.
- Vilken tur för henne. - Ja. Vi ses.
Där hade du tur.
Din mamma mår bättre nu.
Du var duktig som fick hit henne i tid.
Sophie! Grattis.
Du räddade din mors liv. Din första patient.
- Det lär gå bra för dig i skolan. - Jag måste gå till mamma nu.
- Hur har det gått? - Bra. Lärarna är coola.
Jag är ledsen att jag inte kunde följa med.
- Du har en giltig ursäkt. - Jag tar hand om henne.
Tänk att du ska börja på college.
Hör ni? Jag vill tacka er för att ni har gjort det här möjligt.
- Det har du förtjänat. - Vi älskar dig.
Hej då.
Kom igen nu.
Du har ringt till Sophie. Lämna ett meddelande.
Jag har lämnat tre meddelanden men du har inte ringt tillbaka.
Ring mig.
Jag hoppas att det inte är hennes pojkvän.
Kan jag stå till tjänst?
En ung kvinna har dött efter att ha krockat med en lyktstolpe-
- och bilen började brinna i hörnet av Elsinore Drive och 22nd Street.
Kroppen var bränd till oigenkännlighet-
- men bilen gick att knyta till familjen.
Flickan har identifierats som 18-åriga Sophie Green.
Ms Green var sistaårselev vid Lexington High school.
Utredarna vet inte om alkohol eller droger var inblandade.
Andra kvinnor...
De lyssnar inte på mig. Men det gör du. Du litar på mig.
Du gör som jag säger eftersom du vet att det är rätt.
Jag skänker dig... liv.
Varför? Kärlek.
Min kärlek. Stark, evig och enbart för dig.
Du tror säkert att jag tänker tvinga mig på dig, eller hur?
Det tänker jag inte göra. Jag vill att du ska vilja göra det.
Men vi kan inte stanna här.
Snart kommer de att börja leta efter oss.
Men oroa dig inte. Jag har länge varit redo att dra mig tillbaka.
Jag har en del att ordna först, men då ska jag ta dig-
- till ett underbart ställe. Titta vad jag har skaffat åt dig.
Fint, va? Jag kör och du kan sova hela vägen.
Det ligger nära havet och det kommer att bli underbart.
Då kommer ingen att störa oss.
- Hjälp mig! - Skrik så mycket du vill.
Ingen hör dig.
Det är ingen fara.
Se på mig, raring.
Lugna dig!
Lugna dig.
Nej, du duger inte. Jag beklagar.
Inte i dag, raring.
Bingo!
Allt kommer att bli bra.
Jag är ledsen.
TANDKORT
- Ska du flytta? - Jag bara röjer lite.
Vi ses i morgon.
Hon hade velat att du skulle ha den.
Jag måste...
Begravningen hålls på lördag och det kommer mycket folk.
- Så jag måste laga mat. - Det här är inte min farmors ring.
Det här är inte ringen som jag gav till Sophie.
Då måste sjukhuset ha gjort ett misstag.
Den gavs till föräldrarna på kvällen när de identifierade kroppen.
Den tillhörde inte min flickvän.
Den togs från henne när hon kom in på bårhuset.
Det här är inte den ring som jag gav till henne.
Beklagar. Jag vet inte vad jag ska säga.
Kroppen var bränd till oigenkännlighet.
Ursäkta mig.
Hur får jag en kopia av rättsläkarens rapport?
De ger den inte till mig, bara till nån i familjen.
- Möt mig på rättsläkarstationen. - Tyvärr, jag tänker inte gå dit.
- Det var säkert bara ett skrivfel. - Tänk om kroppen inte var Sophies?
Jag ber er, mrs Green. Vi måste gå till botten med det här.
- Det här är vansinne. - Titta på det här, i varje fall.
Jag var lika skeptisk som du, men Ryan har en poäng.
Rättsläkaren loggade in 00.55 och dr Beck en halvtimme senare.
Vad har en kardiolog på bårhuset att göra kl. 01.25?
- Killen på labbet? - Han visste inget.
Beck kanske skulle kolla nåt?
Om nån kan fejka någons död, så är det en läkare.
Nu räcker det med konspirationsteorier!
Begravningen är i morgon och du... Jag klarar inte det här.
Jag fattar inte varför min dotter inte finns hos oss längre.
Jag kan inte tänka klart eller sköta mitt jobb.
- Jag vet. - Nej! Du uppmuntrar ju det här!
Du gör det bara svårare för oss att gå vidare.
Hon kommer inte tillbaka.
- Jag åker hem till dr Beck. - Gör inte det.
- Han har förmodligen rätt. - Men tänk om jag har rätt?
Kroppen bränns till oigenkännlighet, ringen och nu det här...?
Följ med mig.
Nu ska jag tvätta dig, raring.
Det blir trevligt.
Jag ska dra ner den här.
Så där, ja...
Visst känns det bättre nu?
Vi borde ha ringt först.
Jag ville inte förvarna honom.
Jag måste kika in i huset.
Nej!
Jag är ledsen, men jag måste göra så här. Slappna av...
- Vad gör ni här? - Vi måste få prata med dig.
- Vad gör ni här? - Du fejkade Sophies död.
- Hon är här, va? - Menar han allvar?
- Ursäkta mig. - Ryan...?
- Sophie! Säg nåt! - Vad gör du, Ryan?
Sophie! Sophie!
Sophie? Är du här, Sophie?
Sophie?
Är du nöjd nu?
- Kolla i garaget också. - Det här var ett stort misstag.
Förlåt oss, dr Beck.
Jag förstår att du är ledsen, men du får inte tränga dig på så här.
Vi går nu. Det var ett missförstånd.
"Missförstånd"? Vad fan är det med dig, Adrienne?
Vad det är med mig? Min dotter är död.
Ursäkta om jag beter mig lite irrationellt.
Har ni förlorat ett barn, dr Beck?
Nej.
Men jag har förlorat patienter som jag har tyckt mycket om.
Sophie var en av dem.
Jag är så ledsen, dr Beck.
- Och jag är ledsen för din skull. - Kom så går vi, Ryan.
Släpp ut mig!
- Släpp ut mig! - Lugna dig!
Snälla nån...!
Nej, nej, nej...
Vi ska köra långt i dag, så du måste äta.
Det där var väl en lättnad?
Med potatismos slinker det ner lite lättare.
Så, ja. Lugn, jag tänker inte förgifta dig.
Du måste äta.
Utsökt!
- Tack. - Jag kan åtminstone ge dig mat.
- Jag pratar inte om maten. - Va?
Jag tackar dig för att du är så snäll mot mig.
Sättet som du tog på mig i går kväll. Jag gillade det.
Gjorde du?
Är det sant?
Jag tror dig inte.
Jag är redo nu.
Plötsligt har du ändrat dig. Varför?
Jag har gjort det, men...
Jag har aldrig haft en riktig...
Du vet. Jag vill veta hur det känns.
Och du är en expert på människokroppen.
- Du vet väl vad man gör? - Jag läste gynekologi en termin...
...så jag är ganska skicklig.
Kan du släppa loss mig?
- Jag vet vad du försöker göra. - Nej, jag försöker inte med nåt.
Jag vill bara röra vid dig.
Bara händerna. Snälla?
Har du ont i handleden? Jag är ledsen.
Jag ska lossa den andra.
Varför gjorde du så där?!
- Jag älskar dig! - Du vet ingenting om kärlek!
Sättet du kysste mig på. Du tycker om mig.
- Jag hatar dig! - Hatar du mig?
Hatar du mig?
Hatar du mig? Jag vill bara att nån ska vara med mig.
Jag vill bara att nån ska vara med mig.
Är det för mycket begärt?
- Varför får jag ingen tjej? - För att du är galen!
- Ingen kvinna kan älska dig! - Varför säger du så?
Varför säger du så? Efter allt som jag har gjort för dig!
Jag räddade ditt liv!
- Och jag kan enkelt döda dig. - Gör det, då.
- Döda mig! - Jag ska berätta en sak för dig.
Jag kan öppna din bröstkorg och få ditt hjärta att göra det jag vill.
Vill du hugga mig med kniven? Då kapar jag av dina armar.
Vill du fly, tar jag dina ben. Skriker du åt mig, tar jag din röst.
Och då behöver du mig att ta hand om dig så länge du lever.
Du säger att ingen vill ha mig?
Vem vill ha nån som saknar armar och ben och är stum?
Gör dig redo för operation.
Satan!
Låt mig ta hand om dig! Snälla.
Jag älskar dig, Sophie.
Låt mig ta hand om dig.
Jag älskar dig.
Jag förstår inte det här.
Jag tror på en högre makt-
- och oftast tycker jag att det här livet är förståeligt.
Men i dag är jag inte lika säker.
Jag kan inte tänka mig världen utan Sophie-
- eller att jag aldrig ska få träffa henne.
Han är inte här.
CABO SAN LUCAS, MEXIKO
Hej. Är ni klar att beställa?
- Nej, inte än. Jag väntar på någon. - Det går bra.
Hon kommer när som helst.
Översättning: Olof Andersson www.sdimedia.com